Inspirert av en sann historie
- Har du kjøpt dette? - Ja.
Og nå er det vårt.
- Jeg elsker det! - Ikke sant?
Hva sa jeg? Peisen, delene her.
Sikkert at du vil gi dette til søsteren din?
Vennen, vi ville tjent 100 000 på dette salget!
- Prøver å gjøre opp for... - Er det dette?
Ja. Kom inn.
Dro jeg tidlig fra jobb for å se dette hølet?
- Dere kjenner vel den lukten? - Det lukter piss.
Passer ikke. Så vi drar.
- Kom igjen. - Bruk fantasien!
Franske dører til hagen.
Vi flytter trappen, fjerner veggene og lager en åpen løsning gjennom kjøkkenet.
Det er et praktfullt farget glass i hjørnet.
Fin oppbygning.
Når skal vi betale 12 000 for å fikse det råtne fundamentet?
Det er ikke for dem. La oss kjøpe og selge dette.
Det er en park like ved.
Og skolene her er fantastiske hvis dere får barn.
Når! Unnskyld, Kimmy. Når dere får barn.
Vi skal få barn.
Ser du? Manifestere for universet.
Av og til syns universet jeg skal bruke masse penger på assistert befruktning.
- Du er en tosk. - Jeg tuller!
Hvis stedet er så flott, hvorfor flytter dere ikke inn?
Hva skal de gjøre med fem soverom og en park?
De får åpenbart aldri barn.
Se! De har ingen følelsesmessige hull å fylle.
Ikke at vi gjør det for å fylle...
Hold kjeft, Russ.
- Hva skulle det blikket bety? - Hvilket blikk?
Han sa dere aldri ville få barn,
og du så uenig ut.
Hva skulle blikket bety? Du så tilbake og prøvde å inkludere meg.
- Jeg hadde ikke noe bestemt blikk. - Absolutt.
- Jeg hadde ikke noe. - Vi har nok startet en uenighet.
- Det er ingen uenighet. - Kanskje en krangel!
- Det er ikke noe slikt. - Vi går.
Herregud. Dere skal få barn, ikke sant?
Nei! Hva? Kimmy! Jeg vet ikke.
Fordi du må vinne i alt.
Og så slenger du en perfekt livmor i trynet mitt også.
Hvordan vet du at den er så perfekt? Vi har aldri prøvd å få barn.
- Jeg vet ikke om jeg kan få barn. - Selvsagt er den perfekt. Den er din!
- Kimmy. - Den har sikkert interiør av skinn!
Gi deg. Du har nettopp kommet hit!
Beklager, Petey. Ha en fin krangel.
Vi ses senere, Russ.
- Jeg hadde ikke noe blikk. - Du har det nå.
Nei! Du har et blikk.
Kanskje hadde jeg et blikk, men
det å høre ham si at vi aldri skal få barn,
er det sant?
Jeg sluttet å nevne det, for du sa alltid at det ikke passet.
Vet det, men vi har alltid vært så blakke.
Og så jobbet vi så hardt med å få i gang bedriften.
Vi har solgt fem hus i år, og jeg begynner å si nei til jobber.
Jeg har alltid tenkt å bli mor en dag.
- Jeg tror jeg er klar. - Flott.
Nå er du klar, og når barnet er seksten,
er jeg gammel, som Brian Hendricksons far.
- Hei, pappa. - Hva skjer, gutten min?
Mr. Hendrickson, lang ball!
Pappa?
Du drepte faren min!
Pappa, våkne.
Du drepte ikke Mr. Hendrickson.
Og du er ikke så gammel.
Jeg har en idé. Hva med å adoptere en femåring?
Da blir det som om jeg begynte 36 år gammel.
Hold kanten rett.
Du tenker for mye, kompis. Ingen av barna mine var planlagt.
Ungen kommer, du finner ut av det. Kjempelett.
Hvor mange barn har du?
Nummer fire er på vei.
Unger er enkle.
Så lenge du tilbringer tid med dem, er de fantastiske.
Det viktigste er at mødrene kommer overens.
RENOVERING
Kjøttbolle! Hei, kompis!
Har du savnet meg?
Flink bisk. Jeg har savnet deg også!
Flink bisk.
Du, El! Jeg har håndkleprøvene du ønsket til kjøkkenet.
Går det bra, El?
Hva er i veien?
Ingenting. Jeg tenkte over det du sa om å adoptere en femåring.
- Sa jeg det? - Ja.
- Jeg spøkte! - Jeg vet, det er ganske sprøtt...
Ja. Men det fikk meg til å tenke. Det er så mange fosterbarn,
og de flytter fra sted til sted og har ingen,
og jeg har aldri sett noe så trist.
Jeg fant et adopsjonsbyrå som har orienteringsmøte neste uke.
Ikke vis meg det! Jeg vil ikke se de små ansiktene.
Vil du knuse hjertet mitt? Jeg kom nettopp hjem!
Folk som tar til seg fosterbarn, er spesielle.
De driver med frivillig arbeid utenfor høytidene.
Vi gjør ikke engang frivillig arbeid i høytidene!
Hva om det inntraff en katastrofe?
- Ei skitten bombe? - Samme det.
Og vi får et lite barn på døra.
Skal vi avvise henne fordi vi ikke er spesielle nok?
Det kommer an på mange faktorer.
Matrasjonene våre. Sprengningsradiusen.
El, ikke gjør en tilfeldig bemerkning til en sinnssyk livsavgjørelse.
Det var en spøk!
Ja.
Vet det. Jeg bare...
Du har rett. Du bør ikke bli tvunget til noe.
Det var bare en vakker tanke.
God natt.
Jeg skal ikke ta flere slike spøker.
Greit?
Vil du se litt Fixer Upper?
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg.
Herregud.
NAVN: EMILY ALDER: 08
"Jeg håper adoptivfamilien min har hund eller katt"
NAVN: ASHLEY ALDER: 15
"Jeg vil gjerne på campingtur med den nye familien min"
NAVN: GRAYSON ALDER: 09
"Foreldre som lytter, hadde vært fint"
NAVN: ELEANOR ALDER: 15
"Hvis jeg hadde familie, ville jeg ikke måtte gå på forskjellige skoler."
NAVN: KATE ALDER: 04
Det er urettferdig. Det er...
Hei!
Ikke kjøp disse pitachipsene mer, de er for krydrete.
Jeg får vann i nesen.
Over en halv million barn er for tiden i fosterhjem.
Systemet er overbelastet.
Det trenger ikke flere barn.
For at et barn skal tas, må forholdene være dårlige,
vanligvis med mishandling eller ekstrem forsømmelse.
Og noen av disse barna blir værende i systemet
hvis ikke en vidunderlig familie som din trår til for dem.
Vi trår til! Vi tar et med det samme.
Perfekt. Få sjekke på lageret.
Hun tuller, selvsagt. Vi har ikke lager...
Og det vet du.
Men vi kan ta dere gjennom det åtte ukers fosterforeldrekurset
så dere blir godkjent.
Så kan dere få fosterbarn
til de kan adopteres.
Men det blir ikke lett.
Ungene vil teste viljestyrken deres,
sette forholdet deres på prøve
og trigge dere på hittil ukjente måter.
Jeg ser at ikke alle her vil klare det.
Jeg tror denne gruppen klarer
å takle noe ubehagelig...
- Unnskyld meg? - Går dere?
- Ja. - Ok. Takk. Ha det.
- Det var min skyld. - Unnskyld meg?
Ja. Og du vet vi har vært gjennom dette før.
- Det har vi. - Dette er et problem.
Si navnene deres og hva slags barn dere ønsker.
Hei.
Vi er Dana og Dirk McCann.
Og Herren har ført oss hit for å adoptere en liten gutt. Eller jente!
Ja, Vårherre har velsignet oss med så mye.
Vi vil dele det med et barn som trenger et hjem.
- Ja. - Hva med her borte?
Jeg er David, og dette er kona mi, Jessie.
Og vi har prøvd å få barn i tre år.
Men uansett hva vi gjør,
kan jeg ikke...
- Unnskyld. Kan noen andre snakke? - Det går bra.
Jeg heter Kit, og dette er Michael.
Vi har også prøvd å unnfange siden første natta vi møttes.
Ja. Vi har ikke hatt hellet med oss.
Vi leter etter et barn av hvilket som helst kjønn eller etnisitet opp til ni.
Hallo. Jeg heter October Ross Jennings.
Jeg vil gjerne bli enslig mor til en tenåringsgutt med idrettstalent
som jeg kan hjelpe til å nå sitt fulle potensial for et førstedivisjonsstipend.
Fortrinnsvis afroamerikaner.
Som filmen The Blind Side! Flott!
Hun spøker ikke, vennen.
Spøker du ikke? Unnskyld.
Jeg tenkte kanskje at på grunn av unnfangelsesvitsen... Ikke sant?
Det er handlingen i The Blind Side, så...
Jeg har aldri sett den, så det er deres tur.
- Ikke snakk til meg mer. - Hun er sprø.
Unnskyld. Dette er fryktelig. Jeg...
Jeg heter Ellie. Hei. Dette er mannen min, Pete.
Jeg er usikker på dette.
Jeg skjønner. Vi adopterte hunden vår og er kjempeglade i ham...
- Ikke sammenlign unger med hunder. - Det gjør jeg ikke.
Nei. Jeg mener det var stigmatiserende å få en tidligere løshund,
men nå kaller de dem "redningshunder", og alle vil ha en.
Ikke si "løshund".
Nei, det er ikke...
Alt dette er litt skummelt.
Men om dere kaller dem "redningsbarn"...
Herregud.
Istedenfor fosterbarn, ville det vært mer populært,
og de ville ikke gå midt i seminaret,
- og det ville vært bra for programmet. - Pete!
- Jeg mener bare... Greit. - Hold opp.
Dere, dagens gjestetaler,
Brenda Fernandez, og foreldrene hennes.
Gi dem en varm applaus.
Hei. Tusen takk.
Hei.
Da jeg var åtte,
bygde mamma og kjæresten hennes en meth-lab i garasjen vår.
Jeg måtte levere narko for dem.
De mishandlet meg fysisk,
og noen av kundene misbrukte meg seksuelt.
Da jeg var elleve,
eksploderte garasjen vår, og jeg havnet i systemet.
Spratt rundt fra hjem til hjem.
Ganske snart ble jeg 14.
Ingen vil ha en tenåring, så om noen år ville jeg blitt for gammel.
Men over halvparten av dem som blir for gamle,
blir hjemløse, rusavhengige fengslet eller dør innen to år.
Det skulle bli meg,
som prøvde å begynne et voksenliv,
men uten familie til å hjelpe meg med å velge college,
ingen å komme hjem til i ferier eller
gråte til når min første kjæreste dumpet meg for Missy Howard.
Men så kom de to svært spesielle menneskene.
Og jeg gjorde det ikke lett for dem.
Men uansett hvor hardt jeg skjøv dem vekk,
stilte de alltid opp med lunsj og skyss.
Takk.
Kom hit, pappa! Du også, mamma.
FAMILIESENTER HVERT BARN FORTJENER EN FAMILIE
Unnskyld for The Blind Side- kommentaren.
Jeg elsker filmen!
Ha det, Brenda. Flott jobb, utrolig.
Kit, kompis.
Dirk! Vi ses på kurset. Ha det.
- Mener du vi er spesielle nok nå? - Kanskje vi er det.
Det er dette vi driver med.
Vi ser potensialet i ting og fikser dem. Som dem.
De finner et ødelagt barn,
gir henne et malingsstrøk, skraper av asbestlaget,
monterer noen benker i form av kjærlighet eller selvrespekt.
Jeg mener ikke at hun er noe hus som med hundegreia,
men vi er perfekte for dette.
Hun er ikke noe hus, Pete.
Jeg sa hun ikke er et hus. Hører du?
Nei, jeg gjør det.
Jeg er så spent! Er du?
Jeg blir bekymret
fordi du tror at ting er lettere enn de er.
- Det gjør jeg ikke! - Jo.
Dette var din idé. Nå er jeg gira på den og ikke du?
Nei, jeg er gira.
- Du ser ikke slik ut... - Det er jeg.
Dette er kjempeviktig, du bør være gira.
Vi holder på å gjøre noe sinnssykt.
- Hørte du henne? - Ja.
- Det var det flotteste jeg har hørt... - Vet det.
- Kom igjen, cowgirl, få et "ji-ha"... - Ji-ha.
Nei, tull. Få et. Ji-ha!
Høyere. Mer sinnssykt. Kom igjen.
Kom igjen! Du skal bli mamma.
Fosterforeldrekurs Åtte Ukers Pensum
- Og en ballong, El. - Sett dere.
Tida er ute.
Dette er fantasibarna deres.
De er ikke de ekte barna deres.
Kom igjen, Jessie! Du mister henne.
Pete. Tikk-takk, muskelmann!
Det gjenoppliver ham ikke fra peanøtt-allergisjokket.
- De ekte barna deres blir annerledes. - Kan ikke slette dem.
Bra jobba, Michael.
October,
jeg avslutter. Din er død.
Alle der?
På tide å slette disse idealene nå.
Nesten ferdig.
- Nesten ferdig. - Ok.
Takk.
GRATULERER SERTIFISERTE FOSTERFORELDRE!!
Greit, dere.
Jeg vil at dere skal forestille dere at dere har fått en glimrende, ny jobb.
Du har et stort og fint kontor.
Det er treningsstudio og en yogurtisautomat
- på pauserommet. - Jeg elsker yogurtis!
Men innerst inne vet du at du ikke er kvalifisert.
Egentlig vet du...
at du ikke er god nok
og at du vil få sparken,
slik du har fått sparken fra de siste tre jobbene dine.
Og du kan slutte for å få tilbake kontrollen.
Kanskje velter du yogurtisautomaten og går ut!
For å ha det klart,
støtter ikke Karen hærverk på jobben.
Men det er det samme...
for et familieløst barn...
som vet at du ikke vil ha henne.
Men istedenfor å sørge over
tapet av en jobb,
mister hun forbindelsen
til alt og alle.
Men den forbindelsen som kan bli værende,
er den mellom søsken.
Av og til kan søsken tilpasse seg bedre fordi de ikke er alene.
Dere bør vurdere å oppgradere til et "søskensett".
Dirk?
Vil dere vurdere søsken?
Vårherre vil kanskje like det.
Ja, det ville han. Vi må...
- Vi må be angående det... - Ja.
Be om det.
Vårherre gir dere ikke mer enn dere takler.
Jeg er uenig.
Adopsjonsmesse
- Pete. Ellie. - Hei.
- Dere kom. - Hei.
Meld dere på, ta med dette skjemaet
og skriv ned navnet på et barn dere er interessert i.
Jaså? Er det slik dette fungerer?
Ja, det kan føles som en handlerunde.
Det er ikke bra, men fylket arrangerer dem fordi
barn og foreldre kan føres fort sammen.
Herregud, se på de store barna der borte.
Det knuser hjertet mitt.
De fleste vil ikke ha noe å gjøre med tenåringer.
Hvis dere syns dere kan ta imot et eldre barn...
- Vi ønsker... - Jeg tror ikke det.
Beklager. Vi er forferdelige mennesker.
Det er dere ikke.
Gå inn og finn en familie!
Det er så rart.
Prater du med et ukjent barn i en park, blir du vanligvis arrestert.
- Skal vi bare gjøre det nå? - Vet det.
Denne lille fyren er helt alene. Vil du hilse på?
Ja. Ok.
- Unnskyld. Beklager. - Beklager, opptatt.
Vi gikk bare for å kjøpe godteri, så ligg unna!
Vi kjøpte snacks.
Kom igjen, Lucas, her borte.
Unnskyld! Se opp!
Ok.
Ikke tenk på det, takk.
Bare ta den og prøv å kaste den inn i munnen hans.
Nesten. Vil du prøve?
Hyggelig å treffe deg!
- Skjønner? - Å ja! Trekk den inn.
Heia!
Vent på tur.
- Beklager. - La oss gå.
Pete. Ellie.
- Hvordan går det? - Hei.
Det er litt rart.
Ja, dette kan være litt pinlig.
Møtte dere noen barn dere er nysgjerrige på?
Vi møtte ei lita jente som satt for seg selv.
Veldig søt, veldig lukket. Hadde en liten mur rundt seg.
Veldig liten for alderen også. Kanskje hun ble alkoholskadd som foster.
Jeg så henne der! Den lille, triste med musefletter.
Virker som om hun har vært lenket til en radiator halve livet.
- Det er datteren min. - Radiatorbarnet?
Hva?
Ja, det er datteren min.
Unnskyld.
Ikke si det. Jeg er veldig stolt av henne.
Hun sitter unna de andre fordi hun har en familie.
En veldig lykkelig familie.
Og jeg drakk ikke en dråpe da jeg var gravid.
Heller ikke har jeg radiator.
- Selvsagt. Du bør være veldig stolt! - Jeg er det.
Jeg blir lei av å se på det. Faen heller. Jeg går dit.
Pete.
- Hva gjør du? - Se på dem!
Alle unngår dem som om de er dyppet i dritt.
- Jeg skal bare hilse på. - Vennen. Vent.
Det er forferdelig. Men de er tenåringer.
De bruker narko, de onanerer
og ser folk spille videospill på YouTube.
Vi er ikke klare for det!
- Jeg skal bare hilse på. - Vet det! Det bør vi ikke.
- Unnskyld? Hei. - Hei!
Hei.
Vi hører dere.
"Dyppet i dritt"... "Onanere"... og så videre.
Fint at dere bryr dere, men ikke vis slik falsk medfølelse.
Vi vet hvordan dette fungerer.
Så bare gå videre. Det er ok.
Så bare meng dere med småungene og ikke tenk mer på det.
Ha en fin dag. Takk. Ha det!
Lizzie 15 År
Så dere fant en tenåring likevel.
- Vi møtte henne bare et øyeblikk. - Men hun gjorde et stort inntrykk.
Ja, Lizzy er en flott ungdom.
Hun gjør det veldig bra på skolen.
Bli med meg.
Hun havnet hos oss for fire år siden da hun var elleve.
Det var vanskelig å overbevise henne om å bli adoptert.
Moren hennes...
Satte fyr på huset, bevisstløs med en crack-pipe.
- Det jeg skulle si... - Før jeg sa det som det er?
Før du avbrøt,
er at moren hennes avla mange løfter
som hun ikke holdt.
Hvor er moren hennes nå?
Antakelig i fangedrakt mens hun selger røyk i luftegården.
Sikkert ikke.
Lizzys mor sitter i fylkesfengselet.
Hvem sa det?
- Du. - Ja.
Hun har ikke hatt kontakt
med barna sine på to år, så
hun er ute av bildet.
Det er forferdelig. Hva med faren?
Hva mener du med "far"?
Prøver du å være morsom, Pete?
Karen, masse fedre har stått fram, men
i dette tilfellet er ingen biologisk far kjent.
Lizzys mor er et produkt av systemet.
Hun har aldri lært å klare seg selv eller ta seg av sine tre barn.
- Tre barn? - Ja.
- Ja, Lizzy... - Samtidig?
Lizzy har to yngre søsken. Juan og Lita.
Så vi får tre barn?
Nei. To kanskje, men vi klarer aldri tre.
Vi ville møte...
Jøye meg.
- Hvorfor viser du oss det? - Du er en drittsekk!
Hvorfor vise det? De er så søte! Det er feil.
Vi skal ikke skjønnmale det.
Lita er et vilt, urolig barn.
Juan kan være skjør og litt følelsesstyrt.
Lizzy er egenrådig og viser ikke lett tillit.
- Kan du bebreide henne? - Nei, men hør.
Vi ville ikke anbefale dette om vi ikke trodde at barna ville trives
med faste rammer og kjærlighet.
Vi håper å få dem vekk fra hjemmet de er i nå.
- Muskies kan miste den inntektskilden. - Karen, vær så snill.
De fleste fosterforeldrene våre er glimrende omsorgspersoner.
Og noen gjør det bare for inntekten.
Men Muskies er ikke mishandlende eller onde.
- Kanskje bare litt... - Innavlede.
- Det fins ikke bevis på at... - Du har sett dem!
De ser ut som bror og søster. De er kliss like.
Jeg vil gjerne ordne et besøk
hvis dere ikke har innvendinger.
Det er bare et besøk. Så...
Er det et problem med det å være hvite redningsmenn?
- Som i Avatar! - Avatar?
Slik de blå folka ikke klarte å kjempe mot umulium-folka
før den hvite fyren kom og lot som om han var blå?
Jeg mener at et hvitt par som tar til seg latino-unger...
Vil folk mene at vi ikke burde?
Vet du hva? Vi fører ungene tilbake i systemet,
og jeg noterer dere på "kun hvite".
- Gi deg! Jeg mente ikke... - Nei, det er ikke...
Ikke skriv "kun hvite". Han mente ikke det.
Jeg mente ikke det.
Pete, fint med kulturell følsomhet,
men vi har barn av alle farger i systemet.
- Og vi har foreldre av alle farger. - Alle farger.
- Bare ikke nok. - Ikke nok foreldre.
Dere vil få rare blikk.
Og folk vil si dumme ting.
Men vil dere være glade i disse barna som trenger foreldre
og noen har et problem med det?
Bare spør dem hvor mange barn de har adoptert.
- Nettopp. - Pokker.
Søren.
Nå har vi tatt Avatar-samtalen, og det er greit.
Fantastisk!
- Klar til å møte tre barn? - Tre barn!
- Greit. - Vi ordner det.
Hei. Hvordan går det?
Veldig bra.
- Pete og Ellie. - Ja, vet det. Kom inn.
Lykke til med henne. Hun tror hun er bedre enn alle.
Ja. De to andre roter rundt ute.
Vi er på verkstedet.
- Hei. - Hei.
- Hei, Lizzy. - Står til?
Mr. og Mrs. Wagner.
Ellie og Pete.
- Du trenger ikke kalle oss Wagner. - Nei, vær så snill. Hyggelig å...
- Beklager dem. - Det gjør ingenting...
- De virker litt... - Som bror og søster?
Kutt ut! Vi er ikke i slekt, for faen.
I slekt, for faen!
Jeg kommer til å savne dem.
- Hvis dere... - Nei! Du store min.
Du gjorde slikt et godt inntrykk på oss
- at vi ville bli litt mer kjent med deg, - Møte broren og søsteren din.
- De er like utenfor, så følg meg. - Ja.
Ok.
Juan.
Lita.
Møt Pete og Ellie.
- Hei. - Hei, dere.
Skal vi bo hos dere nå?
Vi møtte søsteren din, og hun er så fantastisk...
- Hun er kjempekul. - Og fortalte oss om dere.
Vil du leke restaurant med meg?
Gjerne! Hvor er restauranten?
- Der borte. - Hva heter dukka di?
Potetgull.
- Jeg elsker det. - Det er favoritten min.
Fin.
- Kan vi være Clippers? - Jeg liker Lakers bedre.
Beklager.
Det trenger du ikke si.
- Vi kan være Clippers. - Ok.
- Jeg kaster, du tar den på spretten. - Ja visst.
Å, nei!
Søren!
- Du gjorde det med vilje! - Hva?
- Du slo meg fordi jeg liker Clippers! - Jeg syns Clippers er fantastiske.
Han elsker dem!
Det var så smart å selge Blake Griffin. En flott handel for dem.
Vi er besatt av Clippers! Jeg får ikke nok av dem!
- De er utrolige! - Ok.
- Skal vi leke gjemsel? - Er du sikker? Du har mistet mye blod.
- Jeg elsker gjemsel. - Men bare vi. Ingen jenter.
Ja visst.
Ikke progressivt, men greit. Lita, skal vi leke restaurant?
- Ja. - Du leter. Jeg gjemmer meg, og du teller.
Sikkert at det går bra?
- Ja, tell. - Greit, kompis.
- Tell til tjue. - Herregud.
Ikke gjør meg forlegen på restauranten.
Potetgull har vært slem i dag!
Slem, slem!
Ikke si imot, lille degos.
- Jeg tror ikke det er... - Hun hører det på TV.
Ja.
Ikke se slik på meg.
La oss ikke kalle henne slike stygge navn.
Ikke si hvordan jeg skal behandle barnet mitt!
Tror du du er bedre enn meg?
Pete, vil du ikke ha barna, skal jeg ikke tvinge deg.
Greit...
Jeg skal være ærlig.
Jeg vet ikke, jeg bare... Jeg trodde det ville oppstå
en dyp forbindelse da vi møtte barna våre.
Bare vite det etter ett blikk, som da du og jeg møttes.
Ja. Absolutt.
Visste du det ikke med det samme?
- Du verden. - Hva?
Du hørte meg. Visste du det ikke?
Jeg var interessert,
men jeg er mer forsiktig enn deg.
Jaså? Hvor lang tid tok det før du visste det?
Et par måneder.
Hvor mange måneder?
- Fjor... - Fire?
- Ten. - Fjorten?
- Babe, hør her. - Herregud!
- Jeg visste det før vi ble gift. - Det er poenget.
Det er ingen forlovelsestid her.
Sier vi ja, er de her neste uke.
Følte du en dyp forbindelse?
Nei. Det var som om jeg...
Det var som om jeg passet på andres barn.
Enig.
- Med hva? - Med deg.
Med å ville ha barna eller ikke?
- Hva du enn vil. - Det er ikke noe svar!
Gi meg fjorten måneder til å tenke på det.
Kom igjen.
Sett dem ned for meg. Takk.
Kom igjen, dere!
Kom igjen, vennen.
Jøsses.
Dere, hold hverandre i hendene.
Hendene! Takk.
Øyne lukket.
Jeg takker for mine vakre barnebarn,
inkludert de svært heldige barna,
som snart skal adopteres av to vidunderlige foreldre.
Jeg er også takknemlig for det.
Veldig inspirerende. Godt gjort.
Apropos det. Vi...
Vi har bestemt oss for å ikke ta til oss fosterbarn.
Vi innså at vi ikke hadde tenkt ordentlig gjennom det, så...
Herregud. Dette er gode nyheter!
Vi ville virke støttende, men...
Vi mente dere hadde gått fra vettet.
Jeg sa ingenting, men dette er bra.
Hvorfor det?
- Ikke, Ellie. Vi holder hverandres hender. - Det ville vært fint å vite
hvorfor dere har et problem med dette.
Jeg har ikke det.
Det er lurt. Få et par barn uten graviditet og hormoner og...
- raseriet. - Ikke snakk.
Ellie, jeg mener bare at vi er takknemlige for
at du og Peter vil oppleve
kjærligheten fra deres egne barn heller enn...
- Heller enn hva? Spytt ut. - Jeg sier det.
Heller enn å ta sjansen med barnet
til en kriminell eller dopavhengig.
Og vi var bekymret for våre ekte barns sikkerhet
om de måtte være sammen med deres barn, om de er...
Skadd vare?
Da jeg vokste opp i gettoen,
mente mange at jeg også var skadet vare.
Vi mener ikke deg, men
crackbabyer og unger som har blitt seksuelt trakassert.
Seksuelt trakassert?
Kom foreldrene med slibrige kommentarer?
Du forstår hva jeg mener, viktigper!
Åpne de dumme øynene dine!
- Hvor lenge har alles øyne vært åpne? - Kimmy, dere av alle?
Hva om dere ikke kan få barn?
Ikke utbasuner det.
Hva om dere ikke kan? Hva vil du gjøre?
Slutter dere ikke med babyoppstyret,
sverger jeg å bli gravid i ettermiddag
for å ergre dere.
- Og du vet jeg kan. - Jaså?
Nei.
Beklager at vi ikke er så politiske korrekte som dere.
Beklager, men barnet vårt må være av vårt blod.
Ja! Absolutt.
Herregud. "Vårt blod!" Dette blodet?
- Hva skal det bety? - Jerry, hva syns du om dette?
Fint om vi kunne spise.
Du har snakket om konspirasjoner i tretti minutter.
Har du ingen mening om din egen familie?
- Angår meg ikke. - Takk, pappa.
Vit at tusenvis av barn
tilbringer thanksgiving uten noen familie.
Og nå misunner jeg dem.
Men jeg vet dere er glade i meg.
Jeg vet jeg har et sted å dra for å spise kalkun og være takknemlig.
Men mange barn har ikke det.
Og det er ikke deres feil! De er ikke skadd vare!
Så glem det jeg sa før. Det skal skje!
- Hvis det er greit for deg, vennen. - Ji-ha.
Ji-ha! Vi skal adoptere masse barn.
Og jeg er takknemlig for at den som ikke liker det, kan drite og dra!
Amen.
Der gikk nok en thanksgiving fløyten.
Du er gal.
Hei, vennen. Her er det.
Kom inn og se dere rundt.
Dette er Kjøttbolle.
Et juletre?
Så julenissen kommer hit?
Ja, hvert år.
- Så dere er rike. - Nei, det er vi ikke.
Vi har det bra.
Da vi kjøpte dette huset, var det ei rønne.
Vi renoverer hus. Ellie designet alt her inne.
Alt er byttet eller kjøpt på loppemarkeder
og det er ikke dyrt.
- Den er av krystall! Unnskyld. Herregud. - Unnskyld.
Unnskyld.
Jeg skulle ikke ha satt den ute.
Vil dere se rommene deres? La oss se på rommet ditt.
- Se! Ei seng og en kanin! - Hva syns du?
Jeg elsker kaninen siden den har skjørt.
- Hvem eier disse lekene? - Dere, på deling.
Ja!
Lego!
Kan jeg ha oppi bjørnene mine?
Ja visst!
- Du har masse teddybjørner. - Det er bare domstolsbjørner.
De får én hver gang vi skal i familiedomstolen.
- Kan du hjelpe meg? - Ja.
Se på dette, Lita.
Lizzy, skal jeg vise deg rommet ditt?
- Ok. - Det er her.
Så synd dere må bære sakene deres i fæle sekker.
- Hvis vi visste... - Nei, det er greit.
Det er slik du ser et fosterbarn.
Barnet som bærer hele livet i en Hefty-sekk.
Det er en foster-vits.
Føl deg som hjemme.
Dette er ditt rom. Gjør hva du vil.
Henge opp plakater? Male det?
Ja. Det er det vi driver med. Vi gjør det på tjue minutter.
Bare dra til jernvareforretningen og velg fargen du vil ha.
- Hva sier du? - Hvilken som helst farge.
- Bare velg en farge. - Hva liker du.
- Bare velg en farge. - Hva som helst.
- Velg en farge, så tar vi den. - Du ville sett flott ut i grønt.
Ja!
Hva syns du?
Det er den mørkeste av svartnyansene.
- Det valgte hun. - Dark Kettle Black.
Jeg liker den. Den er skikkelig knæsj.
- Jeg begynner på middagen. - Ok.
- Hun liker den ikke. - Jeg tror hun elsker den.
Du kjenner henne bedre enn meg.
- Hei. - Er dere ferdige der inne?
Ja, og hun elsker det.
Flott! Så fint at hun elsker sitt svarte soverom.
Jeg registrerer Juan og Lita på Harding i morgen,
så kan du ta med Lizzy til high school-en.
Så du skoene deres? Vi bør ta dem med på et kjøpesenter.
Barn, middag!
Det høres sinnssykt ut når du sier det.
- Har vi barn? - Ja, tre stykker.
Sinnssykt! Utrolig!
Visste du ikke det? For de er virkelig her.
Pokker ta...
Ja, de er virkelig her.
Jeg elsker deg!
- Hva er det? - Kyss igjen!
Gud.
- Hva med det? - Kyss igjen!
Det blir langt og rart.
Hva med det?
- Kom igjen, fnisejente. Sett deg. - Jeg skal gi dere tallerknene.
Vi har alt. Burgere og pasta og...
Kan vi spise potetgull?
La oss gjøre oss klare for badekaret!
Dere to. Hvem vil først?
Hei!
Dette er ingen badeleke.
- Jeg vil ikke ha denne! - Dette er ikke til badet.
- Å, nei! Det vil... - Hva?
Skittentøyskurven neste gang.
Neste gang...
Må du...?
Hold den over vasken.
- Skylte du ned? - Ja.
- God natt, vesla. - God natt.
God natt!
- Skal vi gi dem godnattkyss? - Jeg vet ikke.
Kanskje du bør spørre eller skal vi vente til...?
- Jeg spør. - Dere tenker for mye på dette!
Unnskyld.
God natt.
Skal vi kysse Lizzy god natt?
- Det trengs ikke! God natt. - God natt, vesla.
God natt.
Støttegruppe for fosterforeldre, kl. 14.00.
Uansett hva vi gjør, vil Jake bare være på rommet sitt.
Snakke i telefonen, banne, misbruke Herrens navn.
Og spille musikk høyt døgnet rundt.
Og han sloss på skolen igjen.
Gudskjelov at han ikke skadet andre på barnehagen.
Kanskje er det greit at en femåring har mobil,
men har han mange kontakter?
Vi prøvde å ta den, men han fikk den av sin biologiske mor,
og rører vi den...
Unnskyld. Du har rett.
Han trenger ingen telefon.
- Vi prøver igjen. - Definitivt.
Ok, Pete og Ellie tok til seg tre barn for ti dager siden,
- én av dem er tenåring... - Det går ganske bra.
Med barna skjønte vi hva slags tredemølle vi var i.
Ikke egentlig en tredemølle, bare samme rutinen som
arbeid, trening, middag, drinker, kino.
- Dere skjønner. - Nei.
Hun mener at
vi trengte en ny utfordring, noe som brøt monotonien.
Det er ikke det eneste de vil bryte.
Alle har det vanskelig,
men disse barna er gode. Vi har vært heldige.
- De var heldige. - Dere fikk innertier.
Dere.
Hvorfor er dette morsomt?
Jeg tror de har en bryllupsreise-periode.
Vi har tenkt på det. Men det føles ikke slik.
Det er ikke perfekt.
Lita spiser bare potetgull.
Vi skal gjøre noe med det.
Jeg mener ikke at vi er perfekte.
Er du sikker?
Jeg aner en viss misunnelse.
Ingen god egenskap.
Hva har vi her?
Jul!
Det er en symaskin! Hva syns du?
Hvorfor liker hun den ikke?
- Robot, kompis! - Lita, se på den store kassen!
Jøss, den går og snakker.
- Dette kan være hjelmen min! - Hva med gavene?
Jeg ville blitt kjempeglad for en robot! Jeg skal leke med roboten.
Dette kan være romskipet.
- Får jeg gå inni? - Ja visst.
Jøss, dere liker virkelig pappkasser.
Vil noen leke med dukkehuset
det tok meg tre timer å montere?
Kom det i en stor kasse?
Ja, i en stor kasse til 200 dollar.
Vi går!
La oss hente kassen.
- Jul er kasser! - Ja.
Lizzy, denne er til deg også... God jul.
- Én til! - Ja.
Takk. God jul.
Dere trengte ikke kjøpe alt dette til oss.
Vet det, men vi ville det.
Vi var begeistret. Tok vi for hardt i?
Nei, nei!
Unnskyld. Jeg er glad.
Det er fint å se Lita og Juan få gaver
som ikke var donert av fremmede.
Lizzy, hvis du vil snakke om noe...
Det er jul, og du har minner og slikt.
Nei, nei. Jeg...
Jeg har det bra.
Jeg har ikke drukket morgenkaffe ennå.
Jeg henter den.
- Vil du ha kaffe? - Ja visst.
Ok.
Og vi vil takke Herren for vår første jul sammen.
Vi vil takke for dette måltidet
og denne...
overfloden av supergøyale pappkasser.
- Amen. - Amen.
Hogg inn, dere.
Hvor er potetgullet mitt?
Vi har ikke det i kveld, vesla. Beklager.
- Jeg vil ha potetgull. - Lita!
Lizzy. Pete og jeg har jobbet hardt med denne middagen,
og dere kan spise masse god mat.
- Nei! - Hei, hei.
Lizzy, vær så snill! Nei. Jeg ordner dette.
Hvorfor kjefter du på meg? Jeg prøver å hjelpe deg.
Jeg kjefter ikke på...
Jo. Da. Men det er...
Lita, ikke gjør som Lizzy nettopp sa.
Hva sa du? Cuatro? "Gå på soverommet ditt?"
Nei, cuatro betyr "kvart". Som en kvart liter melk.
Hun sa: "Du får ikke potetgull, men drikk melk."
Uansett takler vi dette. Det går bra.
Greit. Bra.
La oss prøve litt kjøttpudding.
- Nei! Jeg vil ha potetgull! - Det får du ikke!
Hun vil nok ikke følge planen, vennen.
Jeg vil ikke ha dette!
Sikkert at du ikke vil gi henne potetgull?
Nei, det skal vi ikke.
Lita, bli der!
Herregud. Unnskyld!
Nei, det går bra. Ikke gråt.
Pass på føttene dine!
Jeg mente det ikke. Unnskyld.
Gi meg dem.
- Ro deg ned, ikke gråt. - Jeg vil ha potetgull!
Bli der, Juan, forsiktig.
Dette er veldig gode poteter.
Herregud. Går det bra?
Herregud.
Lita, dukk!
- Hva gjør du? - Prøver å slukke den!
Med ketsjup? Gi deg!
Lita?
Hva er den lyden?
Hvorfor knurrer hun?
De sa ingenting om det på kurset.
Hun har en kniv.
- Det er bare en Svampebob-kniv. - Likevel en kniv!
Legg fra deg kniven, vennen.
Legg fra deg våpenet.
Skal jeg ordne dette, eller klarer dere det?
La henne gripe inn nå.
Greit.
Gracias.
Ellie, du må lære deg spansk.
Hvorfor ga du barnet melk i en glasskopp?
Unnskyld. Jeg...
Hvorfor gjorde hun det? Jeg hater henne!
Det tok ikke lang tid. De hater oss alt.
Teknisk sett sa hun at hun hater deg.
Ok!
- Jeg vil ha en Barbie! - Nei.
Dette er ikke en ekte Barbie.
Du fikk en av julenissen hjemme.
Det er en feit Barbie! Jeg vil ha en tynn en!
Hun er ikke feit, bare frodig.
Setter du dukken tilbake, får du en stor is.
Belønner du denne oppførselen?
- Hva tenker du på? - Ordne med det du.
- Juan, kom deg ut. - Ikke slå meg. Unnskyld!
Jeg har aldri slått ham. Det kunne jeg aldri gjort.
Jeg vil ha en Barbie!
Lita, stans, ellers får du ikke mat.
Vi sulter ikke folk. Jeg har kontroll på dette.
Ja, Lizzy, frodige hore!
Nå er det nok. Få den.
- Få den nå! - Hei!
- Jeg har den. - Det ser slik ut.
- Skann den! Skynd deg! - Nei.
Nei, det er uaktuelt!
- Filmer noen dette? - Pete, hvor er du?
- Hvor er Pete? - Du er ferdig.
Flott. Er du der ute? Tusen takk.
Hei, vennen! Jeg hentet bilen, så sparer du gåtid.
- Vi hadde parkeringsplass. - Dette er nærmere!
- Pete, se på den pene nye dokka mi. - Jøss.
- Du ga etter? - Nei.
Nei. Jeg kjøpte den til henne. Fire spenn.
Kan vi dra herfra, feiging?
Pokker ta! Der er de.
Jan, Jerry? De er her!
Jøss. Ungen kom borti en Porsche.
- Hva gjør du? - Unnskyld!
Ikke gråt.
Han må legge igjen en lapp.
Det går bra. Bare få ut sakene.
Ellie ser dehydrert og dårlig ut!
Vi har pizza!
Juan, hva gjør du?
Beklager! Herregud.
Den er så varm.
Sett ned pizzaen. Du kan ikke bære den slik.
Hei, pappa.
Du må være Lizzy.
Ja. Hei, jeg heter Lizzy.
Dette er Lita og Juan.
Hallo, Lita.
Hallo, Juan.
Jeg er bestemor Hv-an, og dette er bestefar Hv-erry.
Mamma, snakk som et normalt menneske.
Jeg liker måten hun sier j på.
- Kan du? - Den er sofistikert.
- Værsågod, bror. - Takk.
Utrolig. De ser ut som vanlige unger.
Hvordan trodde du de ville se ut, Russ! Små pirater?
Jeg vet ikke. De er så søte.
Hvordan er den nye skolen?
Bra. Den er som en skole.
- Ja. - Fantastisk.
Hvordan er det med gutter? Noe spennende?
La henne være.
Hun liker ikke å snakke om slikt.
Vær forsiktige.
Hva? Du gjør ikke det.
Det er faktisk en gutt, Jacob.
Jacob er et søtt navn. Jeg liker det. Som Jake.
Nei, vennen, det er Jua-cob. Ikke sant?
Nei, bare Jacob.
Jacob.
Ja, og han er ikke søt.
Han er mer en kunstnertype, en gammel sjel.
- Ja! - Ja.
Jeg har aldri likt søte heller.
Det er overvurdert.
Ikke jeg heller. Jeg har aldri hatt en pen kjæreste.
Hold kjeft!
Du ser ut som en ape
Og du lukter som en også
Kan vi legge bort telefonen mens vi sitter til bords?
Som vi snakket om?
- Lizzy, vær så snill. - Gi henne telefonen.
Dere! Det er noe galt.
Lizzy, telefonen. Nå.
Er dette den biologiske moren? Den var stygg.
Ifølge fosterforeldrenes rettigheter
har dere ikke lov til å ta min personlige eiendom, så...
Hun gjør det blikket. Jeg henter ketsjup.
Pete, du sa du ville si noe til henne neste gang hun var hurpete.
Jeg sa aldri "hurpete". Det var hennes ord.
Jeg blir alltid skurken fordi du aldri er til stede.
Jeg må jobbe. Noen må
ta seg av rønna du kjøpte, før vi går konkurs.
Jeg kjøpte? Du elsket det også! Og det ikke engang poenget.
Poenget er at når du er til stede, får de lov til alt.
Jeg irettesatte Lizzy fordi hun ikke ville rydde etter middagen!
Perfekt forelder, hva?
Er dette gøy, Kit?
Jeg tror alle syns det er litt gøy, Pete.
Ok.
- Unnskyld. - Det går bra.
Jeg blir aldri lei av å se hvite krangle.
Ikke jeg heller.
Men ro dere ned
og fortell om problemene uten å skylde på hverandre.
Lita driver hele tida med...
Jeg vil ikke!
Og Juan bruker ikke hodet.
- Lås opp vinduet! - Og sier jeg noe...
Unnskyld, det er ikke min feil.
- Lizzys favorittidsfordriv er... - La meg være i fred!
Takk for at jeg er sent ute.
Du er en drittsekk.
Og vi må ikke prøve å oppdra de små.
Det skal hun gjøre.
Da Lizzy var ti,
forsvant moren hennes i ukevis,
så Lizzy måtte passe på Juan og Lita alene.
Hun vil ikke bare trå til siden og la dere overta.
Skal vi la henne oppdra barna?
Følger du med?
Hun er femten! En forferdelig forelder!
Hun må være barn.
Dere må bli foreldrene.
- Men du sa hun ikke ville la oss. - Niks.
Karen, du har vært en reddende engel,
men nå blir jeg snart forbannet!
Pete, dere kommer ingen vei før dere blir enige.
- Ikke sant? - Ja.
Er hun fiendtlig mot dere,
prøv å bruke De tre R-ene.
Nummer én: reguler.
"Lizzy... pust dypt inn, tell til ti."
Nummer to: relater.
"Jeg skjønner at du er sint.
Ingen liker å føle seg slik."
- Det er bra. - Nummer tre: resonner.
"Lizzy... det er greit å bli sint.
Det er ikke greit å true med å skjære over strupene våre
mens vi sover."
Unnskyld, har jeg...?
Det var vår historie.
- Ja. - Forrige økt.
Men gutten har ikke gjort det.
- Ikke ennå. - Ikke ennå.
Unnskyld, men vi bør ikke le av dette.
Nei, det er viktig å ha humoristisk sans om dette.
Ja, du må le, ellers går det ikke.
Det stemmer.
Apropos det, så er nestemann October,
som ennå ikke har fått noe barn.
Det er godt nytt.
Sammen skal vi avgjøre hvilke oppgaver vi vil gjøre,
og hver uke blander vi dem sammen.
- Kan jeg ta "Mate Kjøttbolle"? - Ja!
- Jeg vil mate Kjøttbolle! - Du kan gjøre det neste uke.
Pete, jeg håper hun ikke mener dette.
Det er vi. Og vi mener det virkelig.
Skal vi vaske føttene deres også?
- Lizzy, - Dette er pisspreik!
Lizzy! Vent!
La oss...
La oss prøve noe annet. Vi tar et øyeblikk,
roer oss ned og puster dypt inn.
Vær så snill?
Prøv det.
Fint!
Og vi skjønner at du er frustrert over diagrammet.
Ja, jeg er frustrert.
Det er greit å bli frustrert! Vi er alle frustrerte.
La oss tenke på hvordan vi kan uttrykke oss bedre neste gang.
Ok. Tja...
Jeg vet ikke, kanskje neste gang dere
prøver å bruke De tre R-ene på meg,
kan jeg spy siden det er så kvalmende!
Jeg visste det ikke ville fungere på henne.
Så bra, dere er hjemme!
Hei!
Mamma, jeg ba deg sende SMS eller ringe.
Dere ba om noen uker til å finne dere til rette.
Det har gått noen uker, og jeg vil møte barnebarna mine.
Du må være Lizzy. Kom hit!
- Nei, hun liker ikke at du... - Kom hit!
Jeg er bestemoren din, Sandy.
Jeg skal beskytte dere.
Nå er vi i familie, og jeg skal alltid hjelpe dere.
Ta det rolig, mamma.
Herregud! Sett på maken!
Juan og Lita, dette er Sandy, Petes mamma.
- Hei! - Hei!
Jeg kunne ha spist dere!
Hvordan går det med lillegutten min?
- Hallo, kjære. - Hei.
Gi oss noen øyeblikk.
Vi hadde et familiemøte.
Perfekt! Jeg er medlem av familien.
Bestemor Sandy har en kunngjøring.
Jeg har kjøpt billetter til Six Flags!
- Ja! - Ja!
Hva er Six Flags?
"Hva er Six Flags?"
Det er fint, men
det er kaotisk her,
og det må være normalt.
Det er ikke normalt at barna dine ikke vet hva Six Flags er.
Barna dine.
Det passer ikke, så vi gjør det ikke.
Er vi enige når det gjelder fast rammer?
Ja.
Vennen? Ikke sant, El?
- Jeg ga ikke etter. - Jo.
Lizzy så på deg med det blikket, og du ga etter.
Kanskje jeg ville være morsom
istedenfor streng.
Jeg prøvde å være streng. Jeg fikk ikke lov.
Greit. Beklager. Men se så gøy alle har det.
Og Lizzy smiler. Det er sinnssykt!
Hadde du det gøy?
Du må ikke være med småungene.
Jeg elsker storturene! Blir du med på...
Hei, Lizzy!
- Hei, skjer'a? - Hei!
- Fint å se deg! - Og deg også!
Hei! Skjer'a?
Kylie, Savanna, dette er mine
fosterforeldre.
- Ja. - Vi er fosterforeldrene!
Vi ses senere.
Vi skulle ta vannsklien!
La henne bli med vennene sine.
De vil ikke være her sammen med gamlinger.
De vil ta voksenturer og se på kjekke gutter.
Her er hundre. Kjøp suvenirer og søppelmat.
Takk, bestemor Sandy. Takk!
Fint.
Ok. Vi møtes utenfor når skal vi dra hjem til dere?
Vi drar hjem der vi alle bor, klokka sju!
Ok, vi ses da. Ha det!
Mamma, ikke si at hun kan dra bort med fremmede.
Lille Juanny kaster opp i søppelbøtta!
Går det bra, småen?
Var det alle funnel cake-ne vi spiste?
Jeg vet hun får SMS-ene. Jeg ser prikkene.
Kanskje hun har rømt eller noe har skjedd henne.
Nei. Hun behandler oss bare som vanlige fosterforeldre.
Ha det.
Takk for skyssen, jeg er glad i dere.
Jeg er den strenge. Se.
Ha det.
Ha det!
Hei! Hvor har du vært?
Vi gikk på kino, og den gikk sent. Ikke så farlig.
Kunne du ikke sende en SMS eller ringe
så vi visste at du var i orden?
- Du har husarrest. - Har jeg husarrest?
Ja, for jeg ga deg nettopp husarrest!
Tidligere hadde du ikke husarrest,
og så sa jeg det jeg sa, og nå har du det!
- Vi har ventet på deg i en time! - Jeg er den strenge, rolig.
- Han er den strenge. - Du får ikke gå noen steder.
Du er ferdig!
- Jeg vil ikke høre noe! - Vet du hva?
Da jeg var ni, bodde jeg i et crackhus.
Så kinoen er nok ganske trygg.
Å nei.
Ikke ta den.
Du er i trøbbel, frøken!
- Bestemor Sandy, det glemte jeg. - Hva?
Jeg kjøpte noe til deg.
Herregud.
Se. Jeg skal gå med den hver dag.
Kom hit!
Dette minner meg om
da Pete og vennene hans stjal en pizzabil.
- Hun er god. - Herregud.
Skal dere stå der hele kvelden,
eller skal vi få ungene i seng til anstendig tid?
Husker du da jeg sa at vi ikke var spesielle nok for dette?
- Vi hadde det bra! - Du sa vi var i en tredemølle.
Kanskje verdsatte vi det ikke.
Tredemøllen var lett og stille. Jeg savner tredemøllen.
Men du måtte bli mor!
Hvem kom på å snakke med tenåringene?
Vi kunne hatt et småbarn uten meninger og tangatruse.
- Hva? - Du dyttet oss inn i avansert dritt.
Vi kan ikke bli sinte på hverandre.
Er vi roligere og samarbeider,
kan vi finne en måte å få vekk drittsekkene på!
Helt enig!
Det var nettopp det jeg tenkte.
- Jeg hater dem så mye. - Jeg også. De er fryktelige!
De er så utakknemlige! Vi gjør alt for dem.
- Og de gir blaffen! - Ikke sant?
Gjett hva?
De er ikke adoptert ennå.
Nei, ikke ennå.
Vi kan bare
levere dem tilbake.
Vi vil virke som verdens verste mennesker, men...
Ja. Og nå mener alle at vi er helgener.
Ja! Jeg liker det.
Det er det eneste fine med dette.
Her er en idé:
hva om vi sier at noen slektninger kom?
Domstolene tok dem. Vi kunne ikke gjøre noe.
Ikke sant? Vi gråter litt, spiller helt knuste.
Det er veldig bra.
Og vi får et rent hus og datekvelden tilbake.
Og alle syns synd på oss.
- Ja! - Nettopp!
Kanskje får vi noen gaver.
Det gjør vi aldri.
Nei.
En fin tanke, men vi...
- Vi må beholde dem, ikke sant? - Ja.
Vi må godta at vi gjorde en fryktelig feil,
og at livet vårt stort sett blir fælt nå.
God natt, vennen.
Én spiker på hver side av lekten
på begge ender, ok?
- "Se." - Glimrende.
Fortsett å lese høyt.
Hva gjør du? Vil du hilse på Lizzy?
Når du snakker om sola.
Hva gjør de her?
Jeg har lov til å ha besøk.
Alle vet at du ikke kan ha besøk når du har husarrest.
Og det vet du også,
for de kom inn gjennom vinduet.
Det er avskyelig her!
- Herregud, for ei nazihurpe. - Hva kalte du meg?
Du virker som ei nazihurpe.
Kom deg ut.
Nå. Ut. Begge to.
Nei, gå ut du.
Nei, jeg blir på det svarte rommet ditt. Disse skal gå.
Nei, ut vinduet, Pussy Riot! Slik dere kom inn!
- Pokker ta! - Nei! Ut!
Ut!
- Du er bokstavelig talt gal! - Du gjør meg gal!
Herregud. Hva gjør du?
- Du oppfører deg som en psykopat. - Start bilen.
- Hva skjer? - Lizzy, jeg sa du har husarrest.
- Hvor skal du? - Jeg ringer saksbehandleren min.
God idé!
Tilkall barnevernet, så søsknene dine må pakke domstolsbjørnene
og søppelposene og flytte til Muskies!
- Bra for dem! - Bedre enn deg.
Nei! Ikke bedre enn meg!
Jeg takler deg ikke. Ta deg av henne, Pete.
- Lizzy, du vil... - Vi er snille!
Vi vil bare gi deg et fint hjem. Er det så galt?
Du er bare en vanlig hvit dame som adopterer foreldreløse
for å få god samvittighet.
Pete, fortell henne etnisiteten min!
Hun er faktisk...
Jeg er én åttendedels comanche. Jeg er ikke så hvit!
Og ser jeg ut som om jeg har god samvittighet?
Så si hvorfor
dere plutselig vil ha fosterbarn?
Fordi vi... Det var... Jeg...
"Vær så snill, Pete?" Nettopp.
Du blir her.
Ikke åpne døra.
Ikke sett deg i bilen.
Ikke lukk døra!
Kan vi gå inn og snakke om dette?
Juan, slipp den nå!
Ta den ut!
Nei, best å la den være til vi kommer til sykehuset.
Det går bra, kompis.
Det går bra...
Ligg stille. Jeg må forbinde den.
Vi skal kjøre deg dit straks.
- Vennen, det går bra med Juan. - Kom igjen.
Si til jentene at vi trenger bilen deres. Nå!
Ut! Flytt dere! Kom igjen!
- Jeg har deg. - Inn.
Jeg har deg.
På med setebeltene, dere!
Du er en modig gutt. Se på meg.
Du er så modig. Ja?
Du er veldig flink. Vi er her.
Hallo! Hjelp, vær så snill.
- Hva har skjedd? - Han fikk en spiker i foten.
Jeg ville ikke ta den ut.
Det var smart. Legg ham på båren.
Hei, kompis.
Det går bra. Vi er her.
Er du moren?
- Ja, fostermoren. - Ok.
Denne veien, pappa. Hva heter du?
Vi vasker bort dette, gir deg bedøvelse
og tar ut spikeren.
Hold meg i hånda. Det blir et lite stikk. Se på meg.
- Hold meg i hånda. - Et lite stikk.
Stans!
- Det er nesten over. - Det er alt.
Det er gjort!
Vi bør ta med Lita til lobbyen.
Blir du med henne, eller blir du her hos Juan?
Ta henne du.
- Kom hit. - Hei, jeg er her.
Han er i orden.
Du er så modig.
Du er så flink, kompis.
Så han må ikke gå med gips?
- Er det bare sting? - Ja.
- Gode nyheter. - Ja.
Hvordan skjedde dette?
Min feil.
Jeg gikk fra pistolen, og Juan tok den opp.
Det var ikke deres feil, men min.
Jeg prøvde å dra uten lov,
og de ble distrahert, så ropte jeg til Juan,
og han slapp den på foten...
Ikke vær latterlig, vennen. Jeg skulle aldri lagt pistolen der.
Hold kjeft, Pete! Dette er grunn til å ta ut barn.
Det var ikke deres feil, de gjorde ingenting!
Jeg burde kjenne konsekvensene...
Det går bra, vennen. Kom hit.
Unnskyld.
Og...
la oss snakke om det som skjedde.
Ingen skal tas ut.
Hva er galt?
Jeg aner ikke. Jeg våknet i morges og...
Pokker ta.
Jeg tror jeg kan hjelpe.
Jeg har...
en veldig god børste. Skal jeg...?
Ja, greit.
Her.
Sett deg og... ja.
Ok.
- Jøss, hvordan skjedde dette? - Jeg vet ikke.
Ja.
Si ifra om jeg lugger.
Det er bra.
- Bedre? - Jøss. Ja. Takk.
Få jevne det ut for deg.
Takk.
Ingen årsak. Alt er borte.
- Har du alt du trenger? - Jepp.
- Takk for lunsjen. - Ingen årsak.
Er det Jacob?
Han som tok opp søppelet?
- Ikke få hetta. - Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Han ser ut som en kunstnertype, som du sa.
- Syns du det? - Så avgjort!
Se på det ansiktet.
Pliktoppfyllende. Plukker opp søppel.
Ja, det er han.
Ha en fin dag.
- Takk. Du også. - Ok.
Forsiktig med foten, Juan. Ha det, Lita.
Så dere det?
Hun begynner å hate meg litt mindre.
Kanskje.
- Hei, Lizzy. - Hei, Charlie.
Hei, Jacob.
Skjer'a, jenta mi?
Ingenting. Hvordan går det?
Bra. Rydder opp i rotet ditt.
Gå inn på skolen før jeg får problemer.
Greit.
- Send meg en SMS. - Ok.
- Hei, kjære. - Hei.
- Hvordan går det med henne? - Bra.
Og hør. Jeg kom tidlig, Lizzy så meg
og begynte å snakke til meg!
- Til deg? - Ja!
Ikke total jenteprat, men hun var ikke taus heller.
Hun fortalte meg om Jacob
og at han ikke sier mye, så hun ikke vet om han liker henne.
Så er jeg i full mammamodus, gir henne råd:
"Med de stille må du noen ganger ta initiativet."
Ba du henne ta initiativet overfor en gutt?
Denne gutten er harmløs. Tro meg.
Jeg er glad for at hun liker ham. Jeg trodde hun likte bad boys.
- Hva skjedde? - Juan ødela Potetgull.
Rolig. Jeg skal reparere henne. Vær så god.
Takk, pappa.
Hørte du det? Jeg fikk mitt første "pappa"!
Det er...
Så fæl du er!
Urettferdig! Jeg vil ha noe. Hei, vennen!
- Lita, kan jeg hjelpe deg med noe? - Niks!
Nei? Snakker du til meg?
- Hvem er jeg? - Ellie.
Juan! Kom hit!
Kom hit, gutten min.
Hvordan er foten din? Kan jeg kalle deg "gutten min"?
Ja visst.
- Hvor er Lizzy? - Der. Ser du henne?
Å ja.
I tilfelle du trenger den.
Hun kommer hit, tar ut masse ting,
og hun gidder ikke
å lukke ei dør eller legge noe i vasken!
Hva skjedde?
Jeg fant hårbørsten min i toalettet i morges.
- Hva? - Jeg har sagt at det ikke var meg!
Jo, jeg la den på badet til deg!
Juan og Lita er ikke oppe.
Jeg er oppe nå, bråkebøtte.
Unnskyld, vennen.
Jeg trodde vi var venner!
Jeg la den der med en liten lapp med hjerter på.
- Herregud. - Jeg gjorde det ikke.
- Jøss. Hallo. - Hva er det?
Skal du gå i den? Skal du på strippeklubb?
Beklager at jeg ikke kler meg som en prippen dust som du.
Ikke snakk slik til kona mi!
Denne er fra Ann Taylor... Loft!
Ta på masse klær
og sett deg i bilen. Jeg kjører deg.
Herregud! Dere er så plagsomme!
- Skift klær. - Det er ikke så farlig.
Kler jeg meg som en dust?
Nei. Se til at hun går til bilen min.
- Ha det, pappa. - Ha det, vennen.
Du store min.
Hva er det?
Au!
Går det bra?
Så synd.
Hva gjør vi her?
Kom.
Jeg kommer for sent til skolen.
Kom igjen.
Så du straffer meg med kroppsarbeid.
- Jeg har jobbet hardere enn du har... - Jeg vet det. Du er råtøff.
Dette er ingen straff.
Hei! Jeg heter Stewart. Du har vel...
Skjer'a?
Stewart. Snakk aldri med henne.
- Gå til lunsj. - Klokka er 8.15.
Ok. Da blir det lunsj.
Kom igjen.
- Ta på disse. - Hva er det?
Bare ta dem på.
Lizzy, jeg vet du er sint.
På oss, på verden.
Kanskje litt på deg selv.
Jeg vet ikke, og du sier ingenting.
Når jeg er forbanna, liker jeg heller ikke å snakke om det.
Men vet du hva jeg liker?
Jeg liker å knuse ting.
Seriøst?
Hva som helst i dette rommet.
- Sving i vei. - Ok.
- Hvordan føltes det? - Bra!
Føles bra, hva? Hva sa jeg?
Vent!
Ikke sløs med det. Gjør meg en tjeneste.
Tenk på noe som gjør deg forbanna.
- Skjønner du? - Ja.
- Er du sikker? - Jeg skjønner.
Få se. Knus de greiene.
Ja!
- Slik. Liker du det? - Ja, det var bra.
Greit, kom igjen.
Slik. Ja!
Det var gøy!
Likte du det?
Det var kult!
Så ingen skole i dag?
Pete tok meg med til huset dere jobber med.
Vi drev med rivning.
Så kult.
Kom igjen.
Apropos hårbørsten.
Mamma børstet... håret mitt...
og jeg vet ikke, jeg er lei for det.
Det går bra, jeg er også lei for det.
Du har ingen grunn.
Nei, jeg er veldig lei for det.
Flott.
Jeg skal... vaske meg!
Hårbørsten er i toalettet, om du trenger den.
Morsomt.
Takk.
Sving slik.
Juan slo meg!
Å nei. Herregud.
Nummer tre, hvor er moren din?
- Det går bra. - Ok.
Nei, jeg slo henne ikke!
- Juan, hvor la du telefonen min? - Jeg har ikke tatt den!
FJERTESONEN
Greit! Første forsøk!
Slik.
Pappa, pappa!
Slik, Juan.
Kjære vene.
Spytt den ut!
- Here, water! - No, we need ice!
Vann. Her.
Hei.
Hei, kompis.
Hei.
Det går bra, vennen. Hadde du mareritt?
- Ja. - Ja?
Det går bra. Du ligger trygt i senga di.
God natt.
God natt, mamma.
Hva?
Hva sa du?
Hva sa du, Juan?
Sa du noe?
Hva sa du?
Juan!
Sa du noe? Juan!
Juan!
Herregud.
God natt.
- Hei. - Hei!
- Jøss, så bra det ser ut. - Liker du det?
Se... Jeg satte lageret på enden av øya, som du sa.
Ja.
- Flott idé. - Det er fantastisk.
Hjelp oss med å legge fliser.
Nei, jeg...
Så det er...
Jeg vil gjøre noe, og jeg håpet dere ville hjelpe meg med å ordne det.
- Ja visst. Hva er det? - Selvsagt. Hva som helst.
Jeg snakket med Karen og Sharon,
og de...
Moren min slapp ut for noen måneder siden, så...
Og jeg har ikke sett henne.
Jeg håpet jeg kunne treffe henne.
- Ja visst. - Selvsagt.
Jeg mener, det er...
Fint. Takk.
- Ja. - Fint. Flott.
- Ok. - Takk.
Kan du...
Jeg venter utenfor. Ok.
Mamma!
Hei.
Hei, mamma.
Juan, Lita! Hei!
Juan, Lita, kom!
Kom.
Hva er galt? Kom.
Jeg vil være hos mamma.
Moren din er der borte.
- Det er ok, kjære. - Det er ok, vennen.
- Det går bra, vi blir med deg. - Vi er her.
- Vi går sammen. - Kom igjen.
Gå langsommere.
Ungene mine, så store dere er!
Kom, mi amor.
Jeg er Sue, Carlas saksbehandler.
- Dere er vel Pete og Ellie? - Jeg heter Pete, hei.
Hei, jeg heter Ellie.
- Dette er Carla. Hun er... - Moren deres.
Jeg heter Ellie. Hyggelig.
Jeg heter Pete.
Takk for at dere passet på dem mens jeg var...
Ikke noe problem.
De har vært kjempeflinke. Juan har begynt å spille piano.
Lita fikk full score på siste prøve,
og Lizzys fotballag har ikke tapt.
Henter dere oss klokka fire?
Ok.
- Vi ses om litt. - Ja, vi kommer tilbake.
- Vi er straks tilbake. - Ha det. Hyggelig å møte dere.
Går det bra?
"Takk for at dere passet på dem"?
Som om vi har sittet barnevakt?
Hun er ikke som jeg så for meg.
Hun er...
Hun ser normal ut.
Jeg har dårlig samvittighet, som om vi ødelegger en familie.
Vi tok ikke barna hennes, Ellie.
Domstolene gjorde det. Og ikke glem hvorfor,
de levde som villkatter i et crackhus.
Vet det, men hun...
Hun ser bra ut.
Sharon sa hun hadde vært nykter i fire måneder.
Ja, hun ble nykter fordi hun satt i fengsel, Ellie.
Se hvordan Lizzy ser på henne.
Hun er fremdeles moren hennes.
Vi tok ikke barna hennes, Ellie.
Jeg sa: "Unge dame,
kaster du mat i kafeteriaen én gang til,
kommer vi til deg i lunsjpausen."
Neste dag fortsatte oppførselen.
Så vi dro til henne i skolekafeteriaen.
Snakket med alle vennene hennes!
Jeg fortalte noen gode fuglekikkings-historier.
De var helt uinteresserte.
Men matkastingen har stanset!
Vil dere fortelle?
Om sofabrannen?
Nei. Om adopsjonshøringen deres.
Ja.
Domstolen har gitt oss rett til
å adoptere.
Til å adoptere Tina og Ryan!
Hurra!
Så flott.
Gratulerer. Jeg er så glad på deres vegne.
Kjempegode nyheter. Jeg er så glad på deres vegne.
Så har vi Pete og Ellie.
Tja...
barna våre har besøkt sin biologiske mor fire ganger.
Hver gang er de ville i noen dager.
Herre...
Og når alt føles normalt igjen,
skal de på nok et besøk.
Vi føler oss så avviste.
Dette gjør meg nok til et dårlig menneske, men
jeg skulle ønske moren deres havnet i fengsel igjen.
Du er ikke noe dårlig menneske.
Når noen gjør forferdelig ting mot barna vi er glade i,
er det ikke lett å føle empati for dem,
men vi må prøve.
Uansett hva som skjer,
har tida barna var hos dere,
vært veldig viktig for dem.
Vet det, men vi skal...
Vent.
- Sa du: "Har vært viktig"? - Ja, hun gjorde det.
Vi snakkes etterpå.
Nei. Hun brukte fortid.
Hva skjer, Karen?
Tja...
siden Lizzys mor har fulgt trinnene for gjenforening,
har dommeren endret høringen deres til å handle om endrede omstendigheter,
der han vil avgjøre om barna kan gjenforenes med moren.
Fint.
Veldig fint.
Dette er...
Skulle du ikke fortelle det?
Vi har taklet all denne dritten!
Raseriet, rotet, de dårlige holdningene.
Jeg har spilt Candyland med Lita 150 ganger.
Har du spilt det?
- Det er brutalt! - Det er veldig kjedelig.
Vi får kontakt med dem.
Jeg har nettopp lært Lita å sykle.
Juan og jeg ble venner med Rocky III.
Og nå er moren klar til å gjenforenes med dem?
Pete, Ellie...
jeg skjønner frustrasjonen.
Men vi må huske at til barna er adoptert,
er systemets primære mål å bevare familien.
Og hva med å bevare familien vår?
Ingenting er avgjort ennå.
Da er det du igjen, October.
Jeg har fått tildelt et barn.
Han er fjorten og spiller juniorbasketball.
Men han er 1,60 høy.
Og hvit med rødt hår.
Ingen grunnegenskaper.
Jeg skjønner at problemene mine er dumme.
Hvorfor må jeg alltid være sist?
Stopp.
Ok. Jeg vet. Det er...
Det er veldig uprofesjonelt.
Dette er det motsatte av ei støttegruppe.
Hvordan vil jeg se ut?
Som en vakker prinsesse.
Ser jeg ut som en blomst?
Hei, kompis.
- Mamma. Hei, barn. - Hei, vennen!
Hei.
- Mamma! - Nei, det kan vaskes bort.
Det er en Sharpie.
Å ja. Kjære vene.
Mamma.
Gå ned fra benken, vennen, og reis deg.
- Hvordan var det i omsorgsgruppa? - Veldig gøy.
Vi har nyheter.
- Er dere gravide? - Herregud!
- Hvorfor gjør du dette mot meg? - Unnskyld. Nei?
Nei. Det går bra. Si det til dem.
- Ja? - Ja.
Ok.
Vi skal adoptere gjennom fosteromsorg, som dere!
Vi skjønte det ikke først, og så
møtte vi deres og så hvilket vidunderlig valg det var.
Mye billigere enn assistert befruktning også.
Ikke hovedgrunnen, men det teller.
Vi begynner på kurs neste uke!
Hva tror dere?
Jeg tror...
jeg må drite.
Ikke den reaksjonen vi håpet på.
Hun er misunnelig!
Hva gjør du?
- Hva skjer? - Gi den til meg.
- Du får ikke ta telefonen min! - Hva gjør hun?
Tar nakenselfier på badet!
- Nakenselfier? Av seg selv? - Hva gjør du med telefonen min?
Sletter alt! Slett, slett.
Hvor mange tok du? Hva feiler det deg?
Alle gjør det! Det er ikke så farlig!
Det er veldig farlig!
Femten år gamle jenter bør aldri være nakne!
Kan du ta døra?
Er det en SMS? Ikke les SMS-ene mine!
"Viser du meg ikke noe snart, mister jeg kanskje interessen."
- Hva? Hvem er dette, Lizzy? - Åpne døren!
Å nei. Det er et dick pic!
Kom, barn, vi går inn på stua.
Er det denne Jacob du snakket om?
Sender den snille gutten deg bilder av kronjuvelene sine?
Herregud, noe til utstyr!
Kom deg ut!
- Lizzy! - Ut nå!
Gi meg telefonen! Slipp!
Dette er ikke bra, Lizzy!
Jeg må ikke høre på deg lenger, liksom-mamma!
Syns dere fortsatt det er et vidunderlig valg?
Fosterbarna våre blir ikke slik. Dette er deres skyld.
Nøyaktig hva er et dick pic
Hva tror du, mamma?
Gjett vilt. Dick. Pic.
Vennen, da jeg hadde...
slike stunder, måtte jeg gå i meg selv
og huske...
hvorfor jeg ble mor i utgangspunktet.
Og det hjalp.
Er dette Jacobs hus? Skal vi dit?
Ro deg ned.
Si det. Jeg vil ikke bli arrestert.
Stol på meg. Kom.
- Hei. - Hei.
Jeg vet ikke om dere husker oss... Pete og Ellie fra fostermøtet?
- Å ja. - Hei. Står til?
Hva kan vi gjøre for dere?
Nå vil hun være mamma igjen. Og hun har visst en sjanse!
Lizzy behandler oss som fiender.
Vi vet ikke hva vi skal gjøre!
Datteren deres er så flott.
Gjør hun lekser der oppe?
Kommer du ned, Brenda?
Hvis vi fikk snakke med henne, ville hun gjøre oss gira som før.
- Er det mulig? - Det ville vært flott. Hun var utrolig!
Vi hadde trengt en motivasjonstale nå.
Brenda er...
til avrusning igjen.
- Unnskyld? - Vi tok henne i å ruse seg en tid tilbake.
Kødder dere?
Hennes inspirerende, varmende tale
er grunnen til at vi ble med på dette vanviddet!
Nå sier du at hun er tilbake i...
Hør her, gale kvinne!
Brenda har slitt med narkomisbruk
siden morens kjæreste fikk henne på meth da hun var 11.
Noen ganger feiler hun.
Men hun er en fin ungdom
som skal bli nykter.
Så du vet ikke hva som skal skje.
Og dette får deg til å føle hva?
Frustrert? Redd? Bortkommen?
Ja! Jeg er litt redd for å si noe, men det føler vi.
Men slik føler barna deres det hver dag.
Da du begynte med dette,
fikk du god samvittighet, for du visste at det var viktig.
Men hør nå.
Ting som er viktige er vanskelige.
Nå skjønner jeg hvorfor Brenda er god til å inspirere.
Nå er dere alt de har.
Så beskytt dem, om de vil eller ikke.
Jøss.
Han kan det også.
Det var utrolig. Takk.
- Beklager at jeg ble sint. - Beklager at jeg dasket deg!
Ja! Det var sinnssykt!
Vet det, unnskyld.
Jeg trengte det.
Jeg har ikke blitt dasket på lenge.
Det var litt aggressivt. Det gikk litt for langt.
Ja, det gjorde det.
Vi må gå.
Vi må sette i gang.
Takk.
Jeg ringer. Du er vel på Facebook? Jeg finner deg.
Ha det! Takk!
Ha det.
La oss gå inn. Fort.
- Dere er klare. - Ha det, Lizzy!
Ha det, Lizzy. Ha en fin dag.
Sett dem av.
Jeg skal finne Jacob og komme til bunns i dette.
- Ok. - Greit.
Vent! Pete, det er ham!
Ham! Den rødhårede? Gutten med en suppeboks til...?
Jeg skal ta ham.
Du! Dick pic! Hei!
Unnskyld meg.
Skjer'a? Lyst til å bli dengt?
Dick pic!
Er det greit å sende bilder av pikken din til ei 15 år gammel jente?
Heldig for deg at jeg ikke dreper deg nå, gulrot.
Jeg så hva du skrev:
"Viser du meg ikke noe snart, mister jeg interessen."
Det er seksuell mishandling. Avskyelig.
Kke så høy i hatten nå. Få den ut!
Vis alle de store barberte plommene du er så stolt av!
Vi ringer moren din, rektor og kanskje politiet.
- Hva syns du om det, Jacob? - Jeg heter ikke Jacob!
- Hva? - Jeg heter Charlie...
- Jeg syntes du sa det var Jacob. - Jaså?
Og plommene mine er ikke barberte.
Eller store.
Unnskyld. Herregud.
Vis deg som en mann. Bare en misforståelse, ok?
Gi meg en klem, Charlie.
Se på meg.
Kjenner du en Jacob som henger sammen
med datteren vår, Lizzy Viara?
Den voksne vaktmesteren?
- Herregud. - La oss ta vaktmesteren.
- Unnskyld. - Ellie, kom igjen!
Tusen takk.
Han gjorde ingenting!
- Kom igjen, Ellie. - Han gjorde ingenting!
- Skynd dere! - Unnskyld, Charlie!
Vi kommer nok for sent på skolen.
Ellie!
Han er på en Zamboni.
Kom igjen!
Hei!
Du der!
Unnskyld. Jeg snakker med deg.
- Hvor gammel er du? - Hvorfor vil du vite det?
- Få den. - Han er 22!
- Ja. Hva så? - Så det ikke blir barnemishandling, Pete!
Hvis du rører, tekster eller tenker på datteren vår,
er du død.
Jeg saksøker dere! Dere er ikke engang foreldrene hennes!
Ville vi gjort dette om ikke...
Miss Peppers!
Hva skjer her?
Denne mannen har sendt slibrige kommentarer og bilder til datteren vår.
- Du skal i fengsel i dag, Jacob! - Ringer du politiet?
- Skynd deg! - Absolutt.
Miss Peppers!
Jæv...
Jeg rørte ikke jenta.
- Ha det, drittsekk. - Skitne pedofil.
Nyt livet som sexovergriper.
Pedofi...
Arresterer dere oss? Fyren sendte bilder av pikken til en mindreårig.
- Hvorfor arresterer dere oss? - Bra jobba.
For hva det er verdt, hørte jeg hva dere gjorde.
Dere er gode foreldre som passer på barna deres.
- Fikk jeg en sjanse til det samme... - Barna! Du har rett.
Juan, Lita! Herregud, unnskyld!
Hei, vennen.
Herregud, det er så rent.
Der er de små gangsterne mine!
Betale kausjon for Petey.
Fikk meg til å mimre.
- Tusen takk. - Hvor er barna?
Karen måtte ta dem med til midlertidig overnatting.
Det var første gang hun hørte om at barnevernet
tok ut barn før en høring.
Apropos det,
jeg fant deres erklæring til dommeren på skriveren.
Det må jobbes med den.
Det er for sent. Vi sendte den inn forrige uke.
Så send den inn på nytt! Herregud!
"Vi ønsker det beste for barna,
om det betyr å bli hos oss eller dra tilbake til moren."
Hva om dommeren leser tullet foran Lizzy?
Derfor skrev vi det slik.
Tror hun at erklæringen vår gjør at moren ikke får foreldrerett,
vil hun hate oss enda mer enn nå.
Hun hater dere ikke. Hun tror bare ikke dere elsker henne.
Og den erklæringen vil ikke hjelpe.
Fortalte Lizzy deg det?
Kom igjen, Ellie. Barndommen min lignet på Lizzys.
Blir du stadig minnet om hvilken drittsekk du er,
vil du tro
at ingen kan bli glad i deg.
Du vet vel at vi er glade i deg?
Nei.
Men det er ikke deres skyld, men min.
Jeg trodde jeg hadde forklart det.
Men jeg er glad i dere begge.
Få dere litt søvn, unger.
Men ordne på den fryktelige erklæringen først.
Jøss.
Det er så rent og stille her.
Jeg vet det.
Jeg hater det.
Jeg også.
TERRANCE FYLKE FAMILIEDOMSTOL
- Hei. - Hei.
- Unger. - Vi er så lei oss.
Vi er så lei oss. Går det bra?
Vi fikk sitte på i en politibil!
Var det gøy?
Havnet dere i fengsel?
Nei. Bare i varetekt.
Juan. Lita. Kom.
Mamma er her.
Høringen er nå en høring om endrede omstendigheter
for en Miss Carla Viara.
- Og du er Miss Viara? - Det er hun, dommer.
Juan, Lita og Elizabeth Viara er også med oss i dag?
- Her. - Her.
Har dere fått en teddybjørn hver?
- Ja! - De er gode.
- Og er du Elizabeth? - Det er Lizzy, sir.
Jeg mener dommer.
Lizzy, du har visst levert inn en erklæring.
Fosterforeldrene, Mr. og Mrs. Wagner,
er de også her?
Ja, dommer.
Mr. og Mrs. Wagner,
stemmer detat dere etterlot Juan og Lita alene i bilen
mens dere ble arrestert for grov vold?
Ja, dommer, men til vårt forsvar...
Sir, jeg må bare vite om Lizzy lyver eller ikke.
Nei, hun lyver ikke.
Og før angrepet,
angrep dere en 14 år gammel elev i samme skolegård
og ba ham "få fram sine store barberte plommer"?
Jeg sa det,
men jeg trodde det var personen som sendte henne...
Og Mrs. Wagner, tvang du Lizzys venner til å forlate boligen din
gjennom et vindu?
- Vinduet lå i første etasje. - Bra. Poeng til deg.
Ba du da også,
Lizzy ringe barnevernet og be dem komme og ta barna?
- Hun mente det ikke. - Jeg mente det ikke.
Det var midt i en krangel.
- Jeg har en erklæring... - Jeg har lest den, takk.
- Vi skrev en ny. - Ma'am, jeg har din...
Vi jobbet med den sent i går.
Jeg kan lese den veldig fort.
"Lizzy spurte oss hvorfor vi tok dem inn.
Og da kunne vi ikke svare henne..."
Sett deg, frue.
Kan jeg få si svaret, dommer?
Nei. Sett deg.
Høringen handler ikke om deg.
Ifølge Lizzys erklæring kan du fort havne i retten,
så la oss spare den varme talen til da.
Ok.
Miss Viara,
du har gjennomført besøkene.
Det er bra.
Du har også vært nykter de siste fem månedene.
Er du det ennå?
- Ja. - Det er veldig gode nyheter.
Og hvis du fikk retten til barna,
kunne du huse dem der du bor nå?
Jeg tror det.
Det er lite, men det fungerer,
dommer.
Og Miss Viara,
føler du deg i stand til å ta vare på Juan, Lita og Lizzy akkurat nå?
Miss Viara.
Mamma.
Ja, dommer.
Jeg klarer det nå.
Gjør dere klare til middag.
Vær så god.
Hva om vi bor hos mamma
og hun ikke kan lage spagetti slik jeg vil ha den?
Ikke vær redd. Lizzy vil vise henne hvordan vi har ost på til deg,
så moren din kan gjøre det slik du vil.
Ok.
Ikke vær triste den siste kvelden vi er sammen.
Vi bør takke Pete og Ellie
for alt de har gjort for oss.
Takk.
- Takk, kompis. - Takk, dere.
- Lita? - Jeg vil ikke si noe.
Vennen...
Jeg skal bare se til Lita.
Hvis du...
- ikke vil. - Jo, jeg vil. Takk.
Kom igjen, kompis.
Du har ikke rørt pastaen. Skal jeg varme den opp?
Det går bra.
- God natt. - God natt.
Vennen, god natt. Jeg er glad i deg.
Jeg er glad i deg.
Alle domstolsbjørnene er inni, de nye også.
Apropos domstol,
I just wanted to apologize for what I wrote to the judge.
Det var sant.
Ja, tatt litt ut av sin sammenheng, men jeg er ikke bitter.
Jeg ville gi deg erklæringen vi skrev
som vi ikke kunne lese i retten,
slik at du har den.
A.
Dere, mamma er her!
Opp! La oss dra.
Lita, hent tingene dine.
Ha det, Kjøttbolle...
Hei.
Jeg har bilsete til Lita om dere ikke har det.
Henter dere oss?
Hvor er mamma?
Hun skulle møte oss på kontoret i morges og kom ikke.
Å, nei.
Hun tok ikke telefonen.
Dro dere hjem til henne? Hva om noe har skjedd?
Ja, vi dro til henne.
Hun skammet seg veldig, hun sa at hun ikke kan gjøre det.
Umulig, for hvorfor skulle hun fylle ut alle skjemaene
og gjenforeningsgreiene om hun ikke...
Lizzy, moren din sa at du fylte ut skjemaene.
Jeg hjalp til, men hva så?
Hun følte hun ble presset til noe hun ikke var klar for.
Jeg presset henne ikke, hun er klar!
Få snakke med henne,
så finner vi på noe...
- Vennen. - Og hun kan ta meg med hjem.
Da vi møtte henne, var det åpenbart at
hun ruset seg igjen.
Hun kommer ikke, vennen.
Det er så synd.
Lizzy.
Jeg henter henne. Pass på barna.
- Vent der, ok? - Lizzy!
Lizzy!
- Lizzy. - Lizzy!
- Lizzy. - Gå, dere er ikke foreldrene mine.
Nei, men vi stiller opp for deg.
Ja, vi stiller opp, og vi er glade i deg.
Hva?
Det gjør dere ikke. Dere kjenner meg ikke.
Hva foregår her ute?
Bare gi oss noen minutter, takk.
Ok. Unnskyld.
Lizzy, vennen, vi kjenner deg.
Vi vet at du hater ost,
men elsker cheeseburgere.
Og vi vet at når du føler deg vel om morgenen,
bruker du mindre sminke enn på dårlige dager.
Nettopp. Og vi vet at det viktigste i verden for deg
er å beskytte Juan og Lita mot det ingen beskyttet deg mot.
Vi vet det om deg.
Dere er flinke.
- Unnskyld. - Vi vet det er så mye vi ikke vet,
men er du redd for at vi ikke kan takle det fæle og skremmende,
kan vi det, jeg lover.
Kom med det. Vi vil ha alt du har,
for vi er glade i deg, Lizzy.
Ikke si det.
Bare gå.
Vær så snill.
- Er Lizzy i orden? - Hun er litt lei seg.
- Går det bra? - Ja.
Her er hun.
Så,
dette mener jeg er best.
Jeg vet at Juan og Lita er mer som dere først tenkte dere,
- når dere startet med dette. - Kom igjen, vennen.
Det beste er at dere adopterer dem, og
så ber jeg Karen om en annen familie.
- Så... - Nei.
Det går bra.
Du må hjelpe oss med Juan og Lita.
Vi gjør ikke dette uten deg.
Jeg skal besøke dere hele tida og ring meg om dere trenger hjelp...
Nei.
Pete, jeg vil ikke krangle om dette.
Jeg bryr meg ikke. Det er uaktuelt.
Du er sammen med oss nå.
Vet du hvorfor? Vi har en dyp forbindelse.
Ja, en dyp forbindelse.
Jeg vet dere syns synd på meg nå, men...
Det har ingenting å gjøre med det som har skjedd.
Hvor er Ellies erklæring?
Les den.
"Lizzy spurte meg hvorfor vi tok dem til oss.
Vi kunne ikke gi henne et svar.
Vi gjorde det fordi vi manglet noe,
uten å vite hva.
Det var Juan, Lita og Lizzy."
Ser du?
Du manglet, Lizzy.
Men nå er du her og må ta til takke med oss.
Ja.
Vi kommer på alle fotballkamper.
Vi skal mase på deg om karakterer.
Vi skal kjøpe skoleballkjole.
Og den blir pen.
Men ikke for utfordrende. Kjempepen.
Ikke for sexy.
Akkurat passe.
Når du går ut av high school,
sitter vi på første rad.
Det samme når du går ut av college,
eller hvis du ikke gjør det.
Men det vil du, for det er viktig, og du er smart.
Ikke for å presse deg, men det åpner mange muligheter.
Men uansett
stiller vi opp for deg.
Og en dag skal jeg gi deg vekk som brud.
Selv om jeg syns at fyren er et null og ikke god nok for deg.
Ja, en dag langt inn
i ei fjern framtid.
Kan vi dra hjem nå, Lizzy?
Vi kan visst det.
Jeg vet du ikke liker dette
men du må venne deg til det.
Får jeg en? Jeg har ikke fått noen siden jeg ble kjent med deg.
Vær så snill.
Hei. Jeg vet ikke sammenhengen her,
men kan jeg også
få en klem?
Det trengs ikke! Tusen takk. Det går bra, takk.
Unnskyld. Det ble feil. Bare klem i vei.
Jeg krysset en grense.
Alt vil gå kjempebra.
Det vet jeg.
Hei!
Takk.
- Ha det. - Ha det!
Er dere sammen med dem? Kjenner dere dem?
Ja. Hvordan da?
Vil dere komme inn?
Jeg har laget pai.
- Nei, takk. - Ja!
- Karen! - Du vet jeg elsker pai.
Flott. Jeg bare...
Dette er overveldende.
FIRE MÅNEDER SENERE
Gå på do, ta på deg sko. Vi skal gå.
Ok!
Juan. Hva gjør du?
Ikke bruk joggesko, vi må se bra ut.
Mamma, har du sett telefonen min?
Nei.
Mener du den i hånda di?
Lita, har du vært på do?
- Jeg har vært på do! - Bra.
- Alle gå på do! - Vært der.
- Har du pakken vi må ta med? - Ja.
- Greit, kom igjen. - La oss gå.
Jeg slår deg!
Pappa, får jeg kjøre?
Å kjøre er du finnes?
Få telefonen din.
- Ikke vær distrahert når du kjører. - Greit.
Greit?
Hun skal kjøre. Vi skal la henne kjøre.
Men jeg har telefonen, og jeg sitter foran
i fall jeg må ta rattet eller skru av tenningen.
Kom, Sandy, det har begynt!
- Rakk jeg det? - Ja, ja.
Hva er det?
Lizzy laget den til meg. Fikk du ei?
Fikk du ei T-skjorte?
Sitt ned.
God morgen, folkens.
- Familiedomstolen er viktig... - Vent!
Wait!
Bestemor Sandy er her. Vi kan begynne.
Jeg sa vi ville rekke det. Stans!
- Disse setene er reservert. - Ja, til meg.
Flytt deg.
Hold opp.
- Fortsett, dommer. - Takk, bestemor Sandy.
Hun fikk ei T-skjorte.
Familiedomstolen er viktig.
Men det er vanskelig arbeid.
Dag etter dag behandler vi ting som
vi syns ingen familie bør måtte oppleve.
Så de sjeldne dagene vi får smile på jobben,
betyr alt for oss.
Jeg ser kanskje ikke slik ut, men jeg er veldig sentimental,
og jeg lever for dette.
Ronit?
Ja!
Jeg elsker denne sangen!
I dag er vi her for offisielt å lage en ny familie.
Peter og Elinore Wagner,
vil dere adoptere Juan, Lita og Lizzy til familien deres i dag?
- Ja, dommer. - Ja, dommer.
Jeg syns sangen er litt rørende.
Juan, Lita og Lizzy,
vil dere ha Peter og Elinore som mamma og pappa?
Ja visst.
- Ja, vær så snill. - Ja!
Så...
i henhold til myndigheten gitt meg av delstaten California,
erklærer jeg dere som en familie.
Ja!
- Værsågod. - Takk.
Vil dere ta et bilde med dommeren?
Ja visst. Takk.
Snart blir det oss.
Jeg er også med i denne familien.
- Ok, takk. - Vent, jeg også!
- Jeg vil være med på bildet. - Sikkert? Vi er ikke...
De vil nok vi skal være med alle sammen.
- Ok. - Ja.
Ok!
Noen andre?
Ja, du også. Kom igjen!
Det er visst alle.
- Si "familie". - Familie!
7-12-17 KUN KOURTNEY MORAST
AYDEN JORDAN COX 24. MAI, 1991 52 KG
Tekst: Evy Hvidsten